У зв’язку із вчиненням дій щодо проведення у Донецькій та Луганській областях так званого "референдуму 11 травня 2014 року" Центральна виборча комісія вважає за потрібне зазначити.

Конституція України, прийнята Верховною Радою України від імені Українського народу – громадян України всіх національностей, виражаючи суверенну волю народу та спираючись на багатовікову історію українського державотворення і на основі здійсненого українською нацією, усім Українським народом права на самовизначення, визначає Україну як унітарну, суверенну, незалежну, демократичну та правову державу, суверенітет якої поширюється на всю її територію (статті 1, 2 Конституції України).

В Україні визнається і діє принцип верховенства права, а Конституція України має найвищу юридичну силу. При цьому за змістом статті 8 Конституції України усі нормативно-правові акти приймаються на її основі та повинні їй відповідати.

Згідно зі статтею 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. У свою чергу, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Носієм суверенітету і єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування (частина друга статті 5 Основного Закону України).

Відповідно до статті 69 Конституції України народне волевиявлення здійснюється через вибори, референдум та інші форми безпосередньої демократії.

Статтею 73 Конституції України передбачено, що виключно всеукраїнським референдумом вирішуються питання про зміну території України.

Пунктом 20 частини першої статті 92 Конституції України встановлено, що організація і порядок проведення виборів і референдумів визначаються виключно законами України.

Правові засади, організацію та порядок проведення всеукраїнського референдуму визначає Закон України "Про всеукраїнський референдум" від 6 листопада 2012 року N 5475-VI.

Згідно зі статтею 3 вказаного Закону предметом всеукраїнського референдуму можуть бути будь-які питання за винятком тих, вирішення яких референдумом не допускається Конституцією України, законами України.

Так, за предметом всеукраїнський референдум може бути:

1) про схвалення нової редакції Конституції України, внесення змін до Конституції України, скасування, втрату чинності чи визнання нечинним закону про внесення змін до Конституції України (конституційний референдум);
2) про зміну території України (ратифікаційний референдум);
3) щодо прийняття чи скасування закону України або внесення змін до чинного закону України (законодавчий референдум);
4) з будь-якого питання за винятком тих, щодо яких референдум не допускається згідно з Конституцією України (загальний референдум).

Разом з тим, в Україні визнається і гарантується місцеве самоврядування, що є правом територіальної громади – жителів села чи добровільного об’єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста – самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України (статті 7, 140 Конституції України).

Згідно з статтею 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування, зокрема, забезпечують проведення місцевих референдумів та реалізацію їх результатів.

Відповідно до Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" місцевий референдум – форма прийняття територіальною громадою рішень з питань, що належать до відання місцевого самоврядування, шляхом прямого голосування.

При цьому, територіальна громада – жителі, об’єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративно-територіальними одиницями, або добровільне об’єднання жителів кількох сіл, що мають єдиний адміністративний центр.

Таким чином, Конституція України закріплює право проведення місцевого референдуму в межах села, селища, міста або кількох сіл, що мають єдиний адміністративний центр, для прийняття їх жителями шляхом прямого голосування рішень з питань, що належать до відання місцевого самоврядування.

Натомість проведення місцевого референдуму в межах областей України Конституцією України не передбачено.

Водночас на сьогодні закон, який повинен визначати організацію та порядок проведення місцевого референдуму, відсутній, оскільки Закон України "Про всеукраїнський та місцеві референдуми" згідно з пунктом 4 розділу XIII "Прикінцеві положення" Закону України "Про всеукраїнський референдум" визнано таким, що втратив чинність.

Відтак підготовка проведення місцевих референдумів на території України можлива лише після прийняття Верховною Радою України, яка згідно зі статтею 75 Конституції України є єдиним органом законодавчої влади в Україні, відповідного закону, яким будуть врегульовані всі організаційно-правові механізми реалізації народного волевиявлення в такій формі, як місцевий референдум.

Натомість до законодавчого врегулювання Верховною Радою України проведення місцевих референдумів будь-які спроби їх проведення є антиконституційними і незаконними.

Центральна виборча комісія є постійно діючим державним органом, до повноважень якого належить забезпечення реалізації та захисту прав громадян України на участь у референдумах, дотримання передбачених Конституцією та законами України принципів і засад процесу референдуму, а також здійснення контролю за додержання вимог законодавства України про референдуми та забезпечення його однакового застосування на всій території України (преамбула, стаття 17 Закону України "Про Центральну виборчу комісію").

Виходячи із своїх повноважень, Центральна виборча комісія наголошує, що відсутність збалансованого з точки зору забезпечення прав і інтересів усіх учасників референдумного процесу механізму проведення місцевих референдумів, легітимізованого на рівні Закону України, унеможливлює дотримання засадничих принципів реалізації народного волевиявлення:

загального права голосу;
рівності;
законності;
прямого волевиявлення;
вільної участі у місцевому референдумі;
таємності голосування;
особистої участі у голосуванні;
однократності голосування.

Так, законодавча невизначеність кола суб’єктів процесу місцевого референдуму та їх прав, неврегульованість порядку утворення округів, дільниць та комісій з місцевого референдуму, фінансового та матеріально-технічного забезпечення, гарантій діяльності офіційних спостерігачів, порядку проведення голосування та встановлення результатів місцевого референдуму нівелюють місцевий референдум як одну з форм безпосередньої демократії.

З огляду на вищевикладене всі дії, спрямовані на імітацію заходів з підготовки проведення місцевого референдуму в Донецькій та Луганській областях за умови неврегульованості Верховною Радою України організації і порядку його проведення, містять ознаки зазіхання на конституційний лад України та захоплення державної влади і не матимуть жодних правових наслідків.

12.05.2014 р.